Landet var delt og savnet en konge
Fra disse tapte århundrer vokste en legende fram
Om trollmannen Merlin Om en konge som skulle komme
Om maktens sverd:
EXCALIBUR - KONGENS SVERD
-Uther! -Merlin!
-Uther! -Jeg er den sterkeste, den eneste.
-Sverdet! Du lovet meg sverdet. -Du får det, men ikke for å lemleste.
I morgen, våpenhvile. Vi møtes ved elva.
-Snakk. Snakk er for elskende, Merlin! -Jeg trenger sverdet for å bli konge.
Vis fram sverdet.
Se! Maktens sverd! Excalibur!
Smidd da verden var ung, da dyr og blomster var ett med mennesket -
- og døden kun en drøm.
Uttal ordene.
Ett land, en konge. Dette er min fred, Cornwall.
Lord Uther, hvis jeg underkaster meg maktens sverd, hva avstår så du?
-Avstå? Jeg? -Han har gitt. Nå må du.
Landet, helt fram til havet, hvis du utfører kongens vilje.
-Avgjort! -Godt. Godt!
Kong Uther, la oss feste sammen!
Min hustru skal danse for oss! Dans, Igrayne!
Vel er du konge, Uther, men ingen dronning kan sammenliknes med henne.
-Jeg må ha henne. -Er du gal? Tenk på alliansen.
-Jeg må ha henne! -Og risikere alt du har vunnet?
Kong Uther!
Murene klarer du aldri, og du får aldri Igrayne! Aldri!
Merlin, hvor er du?
-Har du funnet ham? -Det har jeg ikke.
Han er her, men han viser seg ikke.
-Hvor har du vært? -På vandring siden tidenes morgen.
Iblant gir jeg, iblant tar jeg. Jeg avgjør selv hvem og når.
-Jeg er din konge! -Behøves jeg når våpenhvilen er brutt?
-Og alt for lystens skyld. -For Igraynes skyld!
En eneste natt med henne! Du forstår ikke. Du er ikke mann.
Bruk dine trollkunster!
Igrayne.
Sverg ved din kongelige byrd å oppfylle mitt ønske.
-Så skal du få det. -Jeg sverger ved Excalibur!
Det som kommer ut av din lyst skal bli mitt!
-Sverg en gang til! -Jeg sverger!
-De har gitt opp. Det er over. -Nei. Vi følger etter i natt.
-Jeg drømte om Draken. -Jeg har vekket ham.
Ser du det ikke alle vegne? Drakens åndedrett?
Vi har tvunget ham ut. Hertugen akter å forfølge dine menn.
Der er han. Godt. Sitt opp!
Jeg skal forvandle deg til hertugen. Igrayne vil tro mannen er tilbake.
-Men klippen og havet? -Din lyst vil holde deg oppe.
Du flyter på Drakens åndedrett. Rid!
Rid!
Anta hertugens skikkelse!
Bli ham! Forvandle deg! Nå!
Slik, ja!
Det er hertugen! Hertugen er tilbake! Lukk opp portene!
Hold hesten klar. Jeg rir ut før daggry.
Uther! Finn kongen! Let etter Uther!
-Angrip! -Uther, kom ut og kjemp!
Vi blir angrepet. Det er Cornwall!
Far er død.
Hysj, Morgana, stille.
Min far er død.
Se, der er din far. Det var bare en drøm.
-Kom, Igrayne. -Sov nå. Sov.
Min herre og mester!
Framtiden har slått rot i nuet. Det er fullbyrdet.
-Når? Hvor? -I Uthers leir, straks etter skumring.
Det er umulig. Han kom til meg i går.
-Hva skal det bli av oss? -Det bestemmer kongen, nådige frue.
Å, Morgana!
-Kongen! Kongen! -Vent!
-Forsvinn! Hva er det? -En gutt.
-Send piken ut. -Hun er bare et barn.
Gå, Morgana.
Hun ser på meg med farens øyne.
Er det mitt barn eller hans?
En mann kom til meg og elsket meg -
- og avlet dette barnet.
Jeg trodde det var min mann, men da var han alt død.
Jeg kan bare slå i hjel mennesker. Nå skal jeg begynne å elske dem.
Jeg er trett av å kjempe.
Jeg skal stå ved hans side og ved hans mors.
Han er sulten.
Merlin, du kommer ubedt og uteblir når jeg kaller på deg.
Jeg har sovet i ni måneverv. Det jeg gjorde, var ikke lett.
Nå må du gjøre gjengjeld. Barnet er mitt.
Du har sverget.
Forhastede ord, Merlin. Dette er kjøtt og blod.
Er det sant, Uther? Ikke la ham ta barnet!
Jeg har sverget, inngått en pakt med Merlin.
Det var du.
Du kom til meg den natten! Du er faren!
Dette er ikke for deg, Uther. Hjem og varme, hustru og barn.
-Bare drepe og være konge? -Om du kan det.
Dine ord treffer meg som stål.
Du bedrog hertugen, stjal hans hustru og slott.
Ingen stoler på deg. Du er ikke utvalgt.
Gi meg barnet. Jeg skal beskytte ham.
Nei. Hvorfor?
Ta djevelbarnet!
Nei! Hvorfor barnet?
Etter ham!
Sånn, ja. Sov nå.
Er du moren og faren til barnet nå?
Jeg vil ha mitt barn! Hent ham tilbake!
Merlin! Hvor er du?
Jeg vil ha min sønn!
-Kong Uther! Angrip! -Et bakhold!
Hjelp meg ned, Ulfius.
Kongens livgarde! Kongen har falt i bakhold!
Excalibur!
Sverdet! Kongens sverd!
Merlin! Hvor er du?
Si at din Drake skal spinne en tåke som kan skjule oss.
Merlin, hvor er du?
Ingen skal få sverdet!
Ingen annen enn jeg skal svinge Excalibur!
Uther!
Den som drar sverdet ut av steinen skal bli konge.
Arthur, du er den utvalgte.
Husk nå hva jeg har sagt. Ikke bry dere om røverridderne.
Du, Kay, var modig og hederlig, slik en ridder bør være.
Du, Arthur, var sky og hederlig og hjalp din bror å hedre navnet Morven.
Jeg husker min første turnering. Smerten er mindre enn det ser ut til.
Gud, gi oss en riktig konge! Vi er uverdige. Landet forblør, folket lir.
Vi har syndet, men på denne påskedag, da Kristus stod opp fra de døde,-
- kommer en av ridderne til å trekke sverdet ut og bli konge.
Med seierherrens rett,-
- og mitt blod!
Gi meg styrke!
Gjør dere rede til turneringen og retten til å trekke sverdet ut!
Arthur, hvor er Kays sverd?
En god væpner glemmer ikke sin ridders sverd.
-Jeg har glemt det i teltet. -Skynd deg å hente det.
Stjålet!
-Jeg skal gå og se etter. -Skynd deg!
Ditt sverd er stjålet, men her er Excalibur.
Trakk du Excalibur ut av steinen?
Ja. Nei! Det var ikke jeg. Det var Arthur.
Sverdet!
-Trakk du sverdet ut? -Ja, far. Tilgi meg.
Du må stikke det inn igjen!
-Forsøk å dra det ut igjen, Arthur. -Vent! Jeg, Uryens, vil forsøke.
Gå til side!
La gutten forsøke!
Gjør det, Arthur. Ikke vær redd.
Vi har fått vår konge! Gud være lovet!
Reis deg, far. Jeg var din sønn før jeg ble konge, om jeg nå er det.
Du er konge! Og du er ikke min sønn.
-Og jeg er ikke din far. -Ikke min far? Og Kay ikke min bror?
Merlin kom med deg som nyfødt og bad meg oppfostre deg som min egen sønn.
Først adlød jeg fordi jeg fryktet Merlin, men jeg kom til å elske deg.
-Hvem er min riktige far? -Bare Merlin kan svare på det.
-Og hvem er Merlin? -Jeg er Merlin.
-Hvis sønn er jeg? -Du er Uthers og Igraynes sønn.
-Du er kong Arthur! -Merlin! Du er ikke glemt. Bedrager!
Han lurer på oss en gutt uten far. Vil dere ha en bytting til konge?
Leondegrance, gå med oss!
Jeg så det jeg så. Gutten trakk ut sverdet!
Dersom en gutt er den utvalgte, skal en gutt bli konge.
-Det benekter jeg! -Sverdet ble trukket ut.
-Er du med oss eller mot oss? -Mot dere.
Hvordan skal en gutt kunne forene riket?
-Hvorfor gjorde du dette mot meg? -Fordi du er født til konge.
Du er landet, og landet du. Mislykkes du, går landet under.
Lykkes du, vil landet blomstre. Fordi du er konge.
Merlin?
Hva er du redd for? Skal jeg fortelle deg hva som er der?
Draken. Et dyr så fullt av kraft at om du så ham fullt og helt -
- ville ilden fortære deg. Han er overalt. Han er alt.
Hans skjell glinser i treets bark. Hans brøl høres i vinden,-
- og hans kløftede tunge slår til.
Som lynet. Ja, nettopp.
-Hvordan kan jeg... hva skal jeg... -Ikke gjør noe. Vær stille. Sov.
Hvil i Drakens armer. Drøm.
-Excalibur er også en del av Draken. -Du lærer fort. Det er bra.
-Det liker jeg. -Merlin, hvordan var min far?
Han var tapper. Han var sterk. Han var en stor ridder.
-Var han en stor konge? -Han var ubesindig.
-Han så ikke inn i menneskehjertet. -Holdt du av ham?
-Et barns dårskap er lett å elske. -Vil du hjelpe meg å bli vis?
-Hvor skal du? -Hvor tror du? Du er jo regent.
-Men hvordan skal jeg bære meg ad? -Du drog jo sverdet ut av steinen.
-Det var lett. -Jeg kunne ikke. Du er konge, ikke jeg.
-Men hvor skal jeg begynne? -Hva tror du har skjedd?
Sir Hector og Kay har sikkert ventet.
Ridderne var mot meg, men ikke Leondegrance. Men de andre er mot ham.
-De beleirer alt slottet hans. -Jeg trenger ham.
-Det var vel heller ikke vanskelig? -Vi må tilbake.
Akkurat. Der er de.
Vis dem nå.
-Jeg visste du ikke ville svikte oss. -Jeg har valgt ut en hest.
-Alle her er lojale. Hva gjør vi nå? -Vi har ventet på deg.
Den som vil bli ridder og følge en konge, følg meg!
-Hvor skal vi? -Leondegrance. Borgen hans beleires.
Guenevere, hold deg borte!
Entrehaken!
Repet!
Det er bra.
Slik, ja. Over til den andre siden. Uryens angriper.
Fortsett! Fortsett!
Tilbake til skansen!
Kay, ta ridderne i vollgrava. Hold dem tilbake! Jeg tar stigen.
Se, far!
Det er guttekongen!
Bak deg!
Sverg meg troskap, så skåner jeg deg. Jeg trenger kjemper som deg.
Skulle en edel ridder sverge troskap til en væpner? Aldri!
Du har rett. Jeg er ikke ridder. Du, Uryens, skal slå meg til ridder.
Som ridder kan jeg skåne deg.
Hva er dette?
Behold det, Uryens.
I Guds og St. Georges navn får du bære våpen og vise rettferdighet.
Jeg underkaster meg dette som ridder og konge.
-Jeg har aldri sett noe slikt. -Reis deg, kong Arthur.
Jeg er din ydmyke ridder og sverger deg tapperhet, troskap og lydighet.
Du er så sterk at du må nedstamme fra Uther Pendragon.
Jeg tviler ikke lenger.
Det gjorde vel ikke vondt? Jeg har ofte sydd igjen fars sår.
Vær forsiktig. Du river det opp.
-Du må hvile. -Hvor lenge?
Noen dager.
Hva er det? Smerter stingene?
Dans nå!
-En konge må være gift. -Det ser slik ut.
Jeg elsker henne. Bare hun kunne bli min dronning!
Kan du gjøre det slik at hun elsker meg?
En gang utsattes jeg for Drakens pust så en mann kunne få elske en kvinne.
Det tok ni måneverv å bli frisk. For en dårskap kalt kjærlighet.
Den slår til mot alle. Aldri mer! Aldri mer!
-Hvem skal jeg da gifte meg med? -Hva ser du?
Guenevere, og en venn som svikter deg.
-Guenevere. -Hør: Kjærligheten er blind og døv.
Du har et land å kue før du begynner med disse galskapene.
Jeg har bakt dem til deg. De inneholder ting som gjør deg frisk -
- og som gjør deg søvnig.
-Hva er det i dem? -En gammel mikstur.
Myke såkorn tilsatt smaken av rosenblad. Resten er hemmelig.
Du kan se framtida i kaka. Hva vet du før du spiser den?
Og etterpå er det selvsagt for seint.
For seint.
Vi har beseiret armeer. Nå beseirer en mann alle riddere.
En mektig motstander!
-En hård mann. -Jeg går alene.
-Kongen skal ikke kjempe alene. -Jeg skal gjøre det!
-Merlin, hvem er denne ridderen? -Se på ham. Så vakker, så rask.
Husk det fins alltid noen bedre enn deg selv.
Av veien! Dette er kongens vei, og ridderne er hans menn.
Jeg venter på kongen. Ridderne hans behøver øvelse.
Jeg er kongen, og dette er Excalibur,-
- kongen blant sverd siden tidenes morgen. Hvem er du?
Jeg er Lancelot fra den andre siden av havet. Ingen konge klarer mitt sverd.
-Du skryter. Du er ikke ydmyk. -Nei, sir, det er en forbannelse.
Jeg har aldri truffet min overmann.
-Av veien! -Jeg nekter.
Du må vike eller bestå våpenprøven.
Måtte Gud kaste deg av hesten og slynge deg over havet!
Kom over, sir.
-Du kjemper bra. En ny lanse? -Ja! en ny lanse.
Sverd!
-Gi opp! Jeg har overtaket. -Nei! Kjemp til hest eller til fots!
-Din retrett er en skjendsel for meg. -Jeg ville ikke såre deg.
Din vrede gjør at du ikke ser klart.
Vil du kjempe til døden mot en frende for et veistykke du kan ri rundt?
Ja, til døden!
Excalibur, jeg kaller på din makt!
Merlin, hva har jeg gjort?
Du har brukket det som var ubrytelig.
Håpet er knust.
Mitt hovmod brakk sverdet og min vrede.
Denne stolte ridder kjempet ærlig og var kåret til å vinne.
Jeg brukte Excalibur for å endre utfallet. For all tid har jeg tapt -
- mine forfedres sverd, hvis makt skulle forene alle mennesker -
- og ikke tjene en manns forfengelighet.
Jeg er ingenting.
Sjøens herskerinne!
Ta det!
-Excalibur! Er dette sant? -Grip det fort!
Gud være lovet, du lever.
Jeg, verdens fremste ridder, er slått. Hvilken stor dag!
Fordi min søken er over. Gjør meg til en av dine riddere!
-Men du bor langt herfra. -Jeg har forlatt mitt land.
Mitt domene er innenfor rustningen. Jeg binder meg, med alt jeg eier,-
- muskler, bein, blod og hjertet som driver kroppen.
I sannhet et stort hjerte. Lancelot, du skal bli min ridder.
Vi drepte alle og brente skipene.
-Lancelot, hvordan gikk det? -Noen ble skånet for å kunne fortelle.
-Seier! -Vi drev dem tilbake, ut på havet.
-Østen er vår igjen. -Vesten er fri og går med oss!
Krigen er over!
Ett land, en konge, fred.
Til side! Stille!
Glem aldri denne stunden. Nyt den!
Fryd dere av hjertet! Hele hjertet!
Husk dette for alltid. Dette har forenet dere.
Dere er ett under stjernehimmelen.
Husk denne kvelden, denne store seieren,-
- slik at dere kan si:
"Jeg var der hin aften, med kong Arthur."
Menneskets skjebne er å glemme.
Merlin, din visdom har smidd denne ring.
Fra nå av skal vi samles i en ring for å minnes de bånd som binder oss -
- og lytte til beretninger om heltedåden!
Jeg skal få lagd et rundt bord og vi skal samles rundt det.
Og rundt bordet en hall. Og rundt alt dette et slott.
Og jeg skal gifte meg!
Og landet får en arving som skal svinge Excalibur!
Dere riddere av Det runde bord!
Det er sir Lancelot!
Velkommen, Lancelot! Dette er en stor dag.
Alt er forberedt. Vi drar ved daggry.
Guenevere, Arthurs fremste ridder, skal eskortere deg.
De spør om noen av dem kan vinne ditt hjerte.
Jeg er kriger og viet til eventyret.
Men det må finnes en kvinne som inspirerer deg.
-Det finnes en. -Hvem er hun? Fortell.
-Du. -Du spøker.
Jeg vil alltid elske deg. Som min dronning og min beste venns hustru.
Og så lenge du lever vil jeg ikke elske noen annen.
Ved Jesu Kristi blod forener jeg dere i ekteskap.
Mann med kvinne, konge med dronning.
Arthur med Guenevere.
Kjenner du meg ikke igjen? Morgana av Cornwall.
-Du har din fars øyne. -Nå husker jeg deg.
Da min bror Arthur ble født, kom du og førte ham bort.
-Og nå forlater du hans bryllup. -Fordi jeg er skapt som du.
-Hvilken stein brenner? -Pyritt, blandet med kvikksølv.
Hva heter den rota?
Alrune. Dens saft forlenger elskovsakten.
-Og hvis man tar for mye? -Smerte og død.
Du vet en del om Kunsten. Er du synsk? Kan du se framtida?
-Iblant drømmer jeg sant. -Hva ser du? Hva kommer til å skje?
-Jeg ser et slott av gull og sølv. -Det er mange som kjenner til det.
Anstreng deg mer.
Ensom er svartekunstnerens vei. Han vet for meget.
"Lacrimae mundi", verdens tårer.
-Men makten, gleden? -Kun flyktige øyeblikk.
Jeg kan lindre din ensomhet. Lær meg!
Vår slekts dager er talte.
Den eneste Gud driver ut de mange. Åndene i skog og elver blir tause.
Slik kommer det til å bli.
Det er menneskets tidsalder.
Løp hjem til din mor, gutt.
Ta meg med! Jeg vil bli ridder.
Jeg kan skaffe deg mat. Likte du kaninen?
Vet du hva det innebærer å tjene kongens riddere?
-Hopp opp. -Jeg løper.
-Det er en ferd på tjue dager. -Så stor kan ikke verden være.
-Hva er det der? -Camelot. Kongens slott.
-Kay, vil du lære opp gutten? -Hvem gir meg rustning og sverd?
Dine våpen blir kjøkkenkniver og spidd. Ut på kjøkkenet!
Du blir vel? De sitter ved Det runde bord.
Nei, jeg kan ikke.
Unnskyld, gamle mann. Hva gjør du her? Her er ikke plass for gamlinger.
Jeg har bygd slottet. For folk som deg, ser det ut til.
-Hvor kan jeg finne kjøkkenet? -Følg nesa.
Botemiddel for alle årstider.
-Jeg drømmer. Det må være en drøm. -Forsvinn, gutt!
Gutt!
Lancelot kommer ikke. Men vi må fylle hans beger.
Se på Guenevere. Husk hva jeg fortalte.
-Dine øyne forlater meg ikke, Merlin. -Får jeg ikke erkjenne skjønnheten?
Eller kjærligheten?
-Du vil ha hva du aldri har kjent. -Og du hva du aldri vil få.
Aldri vil få? Du lovet jo å avsløre alle dine hemmeligheter.
-Jeg har alt vist deg for mye. -Er du kongens rådgiver eller ikke?
-Til tjeneste, Sir. -Så svar meg da.
Vi har hatt fred i årevis. Avlingen er stor, ingen sulter.
Alle mine undersåtter kan glede seg over lykke og rettferdighet.
-Merlin, har vi nedkjempet det onde? -Det onde forutsetter det gode.
Men hvor skjuler det onde seg her?
Bestandig hvor man minst venter det.
Bestandig.
-Jeg vet hvor. -Hvor, sir Gawain?
-Det kan jeg ikke si. -Du må! Du sitter ved Det runde bord!
Din beste og modigste mann, hvorfor er han aldri her?
Uten Lancelot er Bordet intet. Alle ser på ham som en gud.
Og nå drives han bort av en kvinnes attrå.
Fred avføder lediggang og sladder ondskap.
Jeg tilgir deg de forhastede ordene. Tøm Lancelots beger, bli god som han.
Våger du å anklage dronningen?
Ja!
-Jeg er uskyldig. -Var jeg ikke konge, skulle du dø!
-Vil du ikke stå meg bi? -Som konge må jeg dømme i saken.
Lancelot, kanskje. Han er også anklaget.
Ridderne møtes om to dager ved soloppgang.
Sannheten skal fram!
Etter Guds lov kan en falsk ridder ikke vinne mot en ekte!
-Dere to jeg elsker mest av alle! -Forsvar meg, da.
Loven!
Mine lover gjelder for alle. For høy som for lav.
-Du er min ektemake! -Men først og fremst konge.
-Før ektemake? -Om så kreves.
Før kjærligheten?
Herre, vi er uskyldige, men ikke i våre hjerter.
Jeg ofret alt for å få omfavne henne. Ære, sannhet, min hellige tiltro.
Gud, redd meg fra meg selv. Rens meg, så jeg kan forsvare henne.
Guenevere, jeg kjemper mot meg selv!
Herre konge, sola skinner på feltet. Dronningen har ingen ridder.
-Jeg krever min rett! -Det er riktig.
La meg kjempe for dronningen!
Ingen ridder har trådt fram, men jeg krever min rett!
-Fins det ikke en eneste? -Slipp meg fram!
På kne!
I Guds og St. Georges navn slår jeg deg til ridder.
-Stå opp, sir... -Percival.
Lancelot!
Det er min oppgave å bevise dronningens uskyld.
Jeg ber om nåde.
Dronningen er uskyldig!
Se hva dine lover har avstedkommet!
-Redd ham! -Han har ingen livsvilje.
-Redd ham, hva det enn måtte koste! -Som du vil.
Merlin!
-Vil han stå det over? -Ja.
-Vil jeg få en sønn? -Ja.
Intet gåtefullt svar, bare et enkelt "ja"?
En konge bør alltid være på vakt, Arthur.
Mot fienden som lurer overalt.
I slottets ganger, i hjorteskogen -
- eller i skogkrattet her inne.
Velkommen tilbake. Innta din plass, Lancelot.
-Min konge. -Se, sir Lancelot er tilbake!
De savner slagmarken. Vi også.
-Vi har gått vill. -Det er vanskelig uten krigens skole.
Det er bare ditt eksempel som holder dem sammen.
Hva er ridderens største dyd? Mot? Medlidenhet? Troskap?
Ydmykhet? Hva sier du, Merlin?
Dyder forenes med hverandre, som metaller når du støper sverd.
-Et svar uten omsvøp. -Vel vel. Sannferdighet.
Sannferdighet først og fremst. Hver løgn dreper noe av verden.
Det burde du vite!
-Jeg drar ut i skogen for å hvile. -Har ikke Merlin helbredet deg?
-Såret er dypt. -Bli frisk og kom tilbake.
Er du fremdeles synsk? Er de sammen?
Ja.
Du advarte meg mot dette for lenge siden. Hva skal jeg gjøre? Drepe dem?
Jeg kan ikke råde. Mine dager er forbi. De gamle guder fins ikke mer.
Dette er menneskets tidsalder. Din tidsalder, Arthur.
-Jeg trenger deg mer enn noensinne. -Nei.
Nå er stunden kommet som du må møte. Å være konge alene.
Og du, gamle venn?
-Får jeg se deg mer? -Nei.
Der er andre verdener. Denne har ikke bruk for meg mer.
Så er det.
Flaggermusvinger, ormeskinn! Er det alt du har lært deg,-
- å lage heksebrygg og djevelskap?
Hva har din inngripen tilført verden? Elendighet!
Jeg er blitt mager og loslitt. Jeg forsøkte å lede menneskene,-
- eller gripe inn, som du sier, altfor lenge.
Tida er inne for meg til å dra.
-Tilgi meg. Hvor drar du? -Dit hvor jeg kom fra.
La meg få bli med. Trylleformelen skulle du gi meg.
Er du rede til det? Er du verdig?
-Det er jeg! Det er jeg! -Så følg meg.
-Hvor er vi? -Dette er Drakens hule.
Her fødtes min kraft. Her er alt mulig. Alle motsetninger.
-Framtida? -Og det forgangne.
-Begjær? -Og anger.
-Kunnskap? -Og glemsel.
-Kjærlighet? -Å ja! Se!
Mer! Vis meg mer! Vis meg Draken!
-Gi meg trylleformelen. -Selv om kunnskapen kan brenne deg?
Brenn meg.
Se inn i Drakens øyne og fortvil! Jeg ødelegger deg.
Jeg vier deg til glemselen!
Excalibur. I Drakens ryggrad.
-Sverdet. Landet. -Ja, Merlin. Gjør verden riktig!
Kall på Draken. Gjør sverdet i stand. Uttal trylleordene.
Gjør sverdet i stand. Uttal trylleordene.
Dåre. Trodde du du kunne fange meg?
Nå er du selv fanget av de trollkunster du narret min mor med.
Du er verken en gud eller en mann.
Jeg skal finne en mann og føde en gud!
Kongen uten sverd! Landet uten konge!
Elsk meg. Elsk meg.
-Guenevere! -Glem - og elsk meg.
Jeg er fruktsommelig med en sønn, min konge.
Min bror! Jeg kunne drepe deg nå.
Men du skal leve og se din sønn bli konge.
Gud beskytte oss mot Morgana og frels oss fra hennes ureine barn!
-Er han død? -Nei, han lever.
-En ridder! -Hjelp oss!
-Vær snill og hjelp oss! -Vi dør! Våre barn er døende!
-Hvor er kongen? -Fortell ham om dette.
Vi må finne igjen det som er borte. Gralen.
Bare Gralen kan få det til å bli grønt på ny.
Gjennomsøk landet og skogens labyrinter.
Til den ytterste grense.
Bare Gralen kan frelse oss.
Søk. Let!
Hvor skal vi lete?
Varsler.
Tegn.
Følg dem.
Kongen har talt. Jeg rir bort med dette oppdrag.
Vi skal finne Gralen eller dø.
Har du funnet Gralen? Det er meg, Percival.
Kommer vi noen gang til å finne den?
Gawain!
-Søker du det Arthur søker? Gralen? -Ja.
Da følg meg.
De søkte også, men var ikke dyktige nok.
Mordred, min flinke gutt.
Du har reist gjennom ødemarken. Du brenner av tørst.
Drikk!
-Du har lett i ti år og en dag. -Så lenge?
Fortell meg, har du funnet det du søker?
Jeg har bare funnet sorg og død.
Jeg trodde jeg aldri skulle høre latter mer før jeg traff gutten.
Og han lovet meg Gralen.
-Er den her? -Du har søkt for hardt.
Hvil deg.
Drikk! Foren deg med meg.
Bors! Er du her?
Meliot! Du også! Dere lever.
Gralen finnes ikke. Disse menn vet det nå. De tjener meg i stedet.
Verden byr på mange gleder og mange begere. Alt skal bli ditt.
Drikk!
Han duger ikke, mor.
Før ham til treet.
Nei! Gralen finnes!
Hva er Gralens hemmelighet? Hvem tjener den?
Hemmeligheten var innen rekkevidde. Jeg sviktet deg.
-Når skal jeg bli konge, mor? -Når jeg sender deg til din far.
Du skal ta det som tilkommer deg og bli konge.
Intet spyd, intet sverd, ingen pil, ingen lanse, ingen egg.
Intet våpen smidd av mennesker kan skade deg i denne rustning.
-Noe budskap til din kjære bror? -Du er mitt budskap.
Hold deg på avstand!
-Jeg er her for å kreve mitt, far. -Vis meg ditt ansikt.
Jeg kan ikke gi deg mitt land,-
- bare min kjærlighet.
Det er det eneste jeg ikke trenger. Ridderne har mislykkes.
Alle er døde. Det er du også.
Jeg kommer tilbake og tar Camelot med makt.
Uryens!
-Fornekt kongen, så blir du skånet. -Aldri!
Vent!
Uryens!
-Jeg våget ikke å hjelpe deg. -Percival, gi aldri opp letingen.
Jeg har sett Gralen, Uryens.
Den var innen rekkevidde.
-Jeg har mislykkes. -Du er den siste av oss.
-Jeg er ikke verdig. -Du må. Du må!
Hør!
Følg etter.
De kaller på deg.
Se, alt omkring her er død. Død overalt.
Alle skal dø. Han er vår faste følgesvenn i Dødsriket.
Se på den store ridderen!
De lovet oss fred og velstand. Men hva gav de oss i stedet?
-Hungersnød og pest. -Er det du, Lancelot?
Og død for deres hovmod og deres synder. Gud har oppgitt menneskene.
De har gjort seg selv til Gud, og Kristus har sveket oss.
Vil du ikke hjelpe oss? Kom tilbake, Lancelot.
Arthur trenger deg!
Jeg kan ikke gi opp håpet. Det er alt jeg har.
Hva er Gralens hemmelighet?
Hvem tjener den?
Deg, herre.
Og hvem erjeg?
Du er min herre og konge. Du er Arthur.
Har du funnet hemmeligheten somjeg mistet?
Ja. Du og riket er ett.
-Du og riket er ett. Drikk. -Jeg visner hen.
Jeg kan ikke dø og ikke leve.
Drikk av denne kalk og du vil bli født på ny.
Percival.
Jeg visste ikke hvor tom min sjel var før den ble fylt.
Arthur, gjør ridderne klar til kamp.
Jeg har levd gjennom andre for lenge. Lancelot bar min ære,-
- Guenevere min skyld, og Mordred fødte mine synder.
Mine riddere har kjempet for min sak.
Nå, min bror, skal jeg være konge.
Vakter! Riddere! Væpnere! Gjør dere rede til strid!
Guenevere!
Ta mot min tilgivelse så ditt hjerte får fred. Vi har lidt altfor lenge.
Jeg har alltid elsket deg. Jeg elsket deg som konge,-
- iblant som ektemann.
Men en bør ikke se for lenge mot sola.
Tilgi meg, min hustru, dersom du kan.
Jeg fødtes ikke til et vanlig liv, men for å gå inn i historien.
Kameratskapet var en kort begynnelse, en herlig tid som ikke kan glemmes.
Og fordi den ikke kan glemmes, vender den kanskje tilbake.
Atter må jeg forsvare det som var, og drømmen om hva det kan bli.
Jeg har tatt vare på det.
Jeg hadde ikke våget å håpe på det.
Jeg har ofte tenkt på at vi i en framtid,-
- når jeg ikke skylder deg noe, og kan være bare mann,-
- at vi kunne møtes og at du kom til meg -
- og krevde at jeg ble din og visste at jeg er din mann.
Det er en drøm jeg har.
Det er bare meg og min sønn. De andre har sluttet seg til Mordred.
-Hva er det for røyk? -Det er Mordreds styrker.
La oss slå leir her og kjempe i morgen.
Merlin!
Jeg ønsker så at du var her og kunne gi meg mot.
Ingen krigsknep kan lure Mordred og Morgana.
Jeg trenger deg mer enn noensinne.
Hvor er du, Merlin?
Om du kunne se meg svinge Excalibur enda en gang!
Arthur!
Hvor har du holdt til i alle disse år? Morgana.
Din kjærlighet gjorde at jeg kom tilbake. Tilbake der du er nå.
-I drømmenes land. -Er du bare en drøm? Merlin?
En drøm for noen.
Et mareritt for andre!
Merlin!
-Kay! Våkn opp! -Jeg drømte.
-Om Merlin? -Ja. Han snakket til meg.
Jeg drømte også om ham. Han lever.
Endog i våre drømmer. I dem snakker han til oss.
Han sa jeg ville kjempe tappert i morgen.
Jeg har vendt tilbake, trollkvinne. Du er svært vakker.
Har du brukt trolldomskraften du tok fra meg for å beholde din ungdom?
Har du trolldomskraft igjen for å bekjempe Merlin?
Du har intet å frykte fra en gammel mann fra fordums dager.
Som bare vil vite hvor mektig du er blitt.
Du forstår, Morgana: Du har gjort meg til en drøm, til en skygge.
En skygge.
Du må være større enn jeg var.
Jeg slapp løs Drakens åndedrett så Uther kunne avle en konge.
Jeg strøk nesten med.
Men det kan vel du avstedkomme uten å anstrenge deg?
Jeg ser ingen tåke.
Er også dine krefter forsvunnet? Trylleformelen!
Akkurat. Bruk trylleformelen.
Har du glemt den?
Bruk den.
Ja, bruk den.
Utmerket! Storartet!
Bedre enn jeg noen gang var.
Forsiktig! Det kan ødelegge din skjønnhet.
-Tåka kommer. -Tåke? Det er ikke mulig.
-Mor sa det ikke skulle bli tåke. -Den er blant oss.
Merlin! Hvor er du? Hvor er du?
Mor!
Min kjære gutt.
-Hvor er de? -Hør!
-De kan ikke se oss i tåka. -Det gamle knepet.
Med hestens hastighet!
De angriper bakfra!
-De er for mange. -Vi kan ikke holde dem tilbake.
Er det du, Lancelot?
-Er det sant? -Ja.
Lancelot har vendt tilbake.
Arthur!
Arthur.
Tilgi meg.
Lancelot.
-Jeg vil dø som Det runde bords ridder. -Det er du, og meget mer.
Du er den største av ridderne. Du står for det beste i mennesket.
Det er mitt gamle sår. Det ble aldri leget.
Guenevere!
-Er hun dronning igjen? -Ja, Lancelot.
Tåka letner.
Nei, Percival.
Kom, far. La oss endelig kunne omfavne hverandre.
Percival, ta Excalibur.
Finn et sted med stille vann -
- og kast sverdet uti.
Nei!
Adlyd meg, Percival. Gjør det og kom tilbake.
Da du kastet sverdet uti, hva så du?
Ingenting. Bare vindens krusning på vannflaten.
Min konge, jeg kunne ikke gjøre det. Excalibur kan ikke mistes.
-Andre menn... -Gjør som jeg befaler!
En dag vil det komme en konge, og sverdet kommer opp igjen.
Arthur!